Jag stör mig på den här varje dag.
Se på den här rockhängaren.
Bucklar till rocken -
- och när man försöker hänga den här... Vad är detta?
Svänger bara.
Den som designade denna är inte vän till programmet.
Jag har hört att många av er -
- ser rymdutforskning som ett slöseri med tid.
Det är bra för er.
Men om ni tänker vara så, måste jag ta tillbaka allt som ni -
- har att tacka rymdutforskningen för. Vi börjar här.
Bebismat.
Jag hoppas att ni inte har nyfödda.
För NASA hjälpte till att utveckla näringsberikad bebismat -
- som baserades på astronautmat för rymdfärder.
Inga fler Air Jordan.
Sulan utvecklades med vaddering för astronauthjälmar.
Ser ni? Fungerar utmärkt.
Formminne. Madrasser.
Händer inte.
Och den här. Ja.
Selfie-kameran.
Jag är ledsen att jag stör er. Så hemskt ledsen.
Men ni hade inte haft de här. Hade inte existerat.
För NASA hjälpte till att utveckla bildsensorn -
- som används i de här digitalkamerorna.
Såvida ni inte vill att jag ska bryta av kameran -
- då måste vi kasta bort hela mobilen.
Det ger mig ingen glädje.
Eller, kanske lite.
Och vi hade inte haft legeringar.
För sportutrustning. Händer inte.
Ni hade inte heller haft solglasögon.
Hur hade livet varit?
Och juicen Tang.
Ja, Tang...
Gudarnas nektar.
Det har inget med rymdutforskning att göra.
Den utvecklades inte för NASA. Det är bara en myt.
Men jag älskar den.
Jag hade börjat programmet nu -
- men jag vet inte ens var jag är.
För jag kastade min telefon -
- som har ett rymdbaserat globalt positioneringssystem.
Jag är vilse!
Välkomna.
Välkomna till programmet.
Jag heter Bill Nye och är här för att... Vågar jag säga det?
Rädda världen.
När jag gick i tredje klass...
Sade mrs Cochran... Hon var läraren.
Att det finns fler stjärnor i himlen än sandkorn på en strand.
Jag minns att jag tänkte...
"Det är helt galet.
Mrs Cochran -
- är du hög?"
Och jag tror inte att hon var hög. Åtminstone inte då.
Trots att det finns mycket sand på en strand...
Om man ser åt det hållet... hela vägen till horisonten är det sand.
Ditåt är det sand. Bakom dig, mera sand.
Sparka med fötterna, mera sand. Tidvattnet går ut, där är sand.
Men det visar sig att det finns tio gånger fler stjärnor i kosmos -
- än det finns sandkorn på jorden.
Ja, det är många stjärnor.
Även på en dålig dag.
Det är... ett enormt antal stjärnor.
Man är bara ett litet dammkorn.
Bara ett dammkorn.
Jag är bara som sandkornen på en strand.
Jag är bara detta dammkorn.
Och jorden -
- är verkligen, i kosmiska termer, ännu ett dammkorn -
- som roterar rund solen, som är en helt alldaglig stjärna.
Jag är ett dammkorn på ett dammkorn med en massa andra dammkorn -
- som roterar runt ett dammkorn -
- med miljarder av dammkorn mitt i dammkornslösheten.
Jag suger.
Jag är inget.
Men med ens hjärna, som bara är såhär stor, -
- kan man föreställa sig allt detta.
Man kan veta sin plats i rymden, sin plats i kosmos.
Och med denna insikt kan vi, vågar jag säga -
- förändra världen.
Folk säger: "Rymdutforskning är för dyrt.
Vi har för mycket att göra på jorden, för mycket på gång.
Vi måste betala lärarlöner, -
- förse rent vatten, förnybar energi, -
- tillgång till internet för alla i hela världen."
Och andra menar att vi måste bygga baseballarenor.
Framförallt det.
Men man kan inte göra det ena eller det andra.
Det är inte ett antingen-eller-beslut. Man måste göra allt samtidigt.
Så, folk säger:
"Vad spenderar NASA på rymdutforskning?"
De säger: "Tio procent av USA:s federala budget."
Tio procent.
Nej, mina vänner.
Låt oss säga att denna skål representerar den nationella budgeten i USA.
Bara en av dessa mjuka bollar -
- en halv av en procent av den federala budgeten -
- är vad USA, som har det största rymdprogrammet, -
- spenderar på rymden.
Jag älskar dig.
Men det är extraordinärt. Vi får ut så mycket av det.
Och USA, som ni vet, -
- är inte den enda nationen med ett rymdprogram.
Nationer över hela världen har rymdprogram.
Dussintals.
För de vet vilket värde det har för samhället.
De får fler välutbildade forskare och ingenjörer.
De har fler tekniker.
De har en enorm nationell stolthet.
Och när vi samarbetar med rymdprogram världen runt -
- lär vi oss mer om kosmos och vår plats i det.
Det är verkligen en otrolig sak som mänskligheten gör.
Vilket extraordinärt sätt att använda vårt intellekt på.
Så, nu vill jag ta er till ett annat land, -
- utanför USA, till andra sidan världen -
- där vår extraordinära korrespondent, Emily Calandrelli, -
- ska visa er vad en annan nation gör i rymden.
Vänta, vänta.
Vi väljer att åka till månen och göra allt det där andra.
Inte för att det är lätt, utan för att det är svårt.
John F. Kennedys sirensång -
- markerade början på en gyllene era för rymdprogrammet -
- i USA.
Idag, är ett annat land på frammarsch som en rymdmakt.
Ingen har varit på månen på ett tag, så vi var tvungna att bygga en egen lösning.
Detta är vad vi har. Den är utformad till att sättas ovanpå en raket.
Indiens nationella rymdorgan, ISRO, -
- är redan ett av de största i världen.
Här, i den privata sektorn, -
- utför ett team av unga ingenjörer strålande prestationer.
Just nu försöker de att göra något sällsynt:
Landa en rymdfarkost på månen.
Den genomsnittliga åldern här är nog 24, kanske 25.
- Det är så ungt. - Ja.
Det påminner mig om Apolloprogrammet. Under Apollos dagar -
- var genomsnittsåldern av de anställda på NASA 27 år.
Det är otroligt.
Endast tre andra entiteter i historien,
USA, Sovjetunionen och Ryssland har lyckats med -
- vad de här unga ingenjörerna försöker sig på:
Mjuklandning på månens yta.
Om de lyckas, -
- vinner de ett pris på 20 miljoner dollar -
- när deras landare skickar tillbaka bilder från ytan.
Det finns ingen privat entitet som någonsin har landat på månen.
Detta är något annat, och det är en utmaning.
Det är allt den här generationen vill.
Jag tror att teknologin som vi bygger kan hjälpa människor.
Något som känns bra.
Jag kan inte vänta på att få se en av bilderna på jorden -
- som vår landare tar på väg till månen. Väldigt spännande.
Om man besöker vårt team, -
- möter man vad jag kallar den nya Generation Y.
De är inte längre bundna av vad som är tänkt möjligt, -
- eller normer.
Man bara väljer något och säger: "Jag ska lösa detta."
Som något som uppfanns och byggdes helt utanför Indien, -
- tror jag att det är frigörande för en stor andel människor -
- att säga: "Inget problem är för stort."
Snyggt gjort. Spräng den.
- Det var coolt. - Ja, det var otroligt.
Ett par saker.
Först, han talade om dem som "killarna".
- Ja. - Men det fanns väl många kvinnor?
Det fanns det.
Det var många fler kvinnor där än jag förväntade mig.
För när det är ett ingenjörsstyrt program -
- är det vanligen inte så många kvinnor involverade,
- men här var det massvis. - Vänta lite.
- Du är väl rymdmekaniker? - Det är jag.
Spräng den, mekarn.
Gick du på MIT eller?
- Ja. - Ja. Någonstans österut?
Jättecoolt. Det är många kvinnor som jobbar på detta ovanliga uppdrag.
Jag var så imponerad av dem. De vet vad de gör.
De är i princip en av de tre favoriterna -
- i hela tävlingen.
Men saken är att det är viktigt att inse -
- att det inte bara är en teknologisk utmaning, -
- utan även en ekonomisk.
För det är mycket dyrt att åka till månen.
Hur mycket samlade de in? Hur mycket behövs?
De har samlat in några miljoner -
- men det krävs tiotals miljoner dollar
- för att ta sig till månen. - Låt oss snacka lite teknik en stund.
Vad använder de för raket?
De ska använda Indiens PSLV-raket.
- Deras regerings raket. - Polar Satellite Launch Vehicle.
"Launch Vehicle".
- Så romantiskt. - Ja, så sött.
Och ISRO står för Indian Space Research Organization.
Det är som NASA i Indien.
Det är privatfinansierat.
Det är en del av tävlingskraven, -
- att det mestadels ska vara privatfinansierat.
För, som jag sa, alla entiteter som har mjuklandat på månen -
- har varit stora myndighetsprogram med stora myndighetsbudgetar.
Ett privat företag har aldrig mjuklandat på månen.
- De vill vara först. - Det är så coolt.
- Jag fick åka dit. - Ja. Hade du kul?
Det var så kul. Jag fick åka till andra sidan världen -
- för att prata om att åka till månen med ett gäng häftiga ingenjörer -
- och äta massor av naan. Så, ja.
Bra. Tack så mycket. Emily Calandrelli.
Snyggt.
Så, Emily var i Indien -
- där en privat organisation bygger en rymdfarkost -
- för att åka till månen. Det är helt otroligt. Det hände aldrig förr.
Att utforska månen var för de stora myndigheterna.
För NASA, det sovjetiska rymdorganet och nu det kinesiska.
Men saker förändras.
Och här för att diskutera -
- den privata rymdutforskningen och myndighetssponsrad rymdutforskning -
- har vi en expertpanel.
Dr George Whitesides från Virgin Galactic.
Chris Lewicki från Planetary Resources.
Och dr Michelle Thaller från självaste NASA.
Välkomna.
Det är kul att se er.
Tack för att ni tog er tiden.
Vi lever i en extraordinär tid.
- Absolut. - Där rymdutforskning görs -
- av myndigheter och av er.
George, låt oss börja med detta.
Du vill sälja biljetter.
Ja. Vi har sålt cirka 700 st.
Så, ditt företag är Virgin Galactic?
Ja. Richard Bransons rymdbolag.
- Jaså, det där? - Ja.
När tänker ni flyga?
När vi är redo.
Det är något som aldrig har gjorts förr.
Vi försöker att öppna upp rymden för dig och dig och dig.
- Förresten, jag är... - Och alla er.
Det är vad vi vill göra. Vem vill åka till rymden?
Och det är svårt. Vi måste göra det rätt.
Så, vi ska flyga när vi är redo. Men snart.
- Snart. - Ja.
Tja, inom rymdutforskning är väl "snart" -
- mindre än tio år antar jag.
Ja.
Mycket snarare än så.
Jättesnart. Om jag skulle köpa en biljett,
- vad skulle det kosta? - För dig, Bill...
Nej, vårt pris är 250 000 dollar.
En kvarts miljon... så flyger vi ut i rymden.
Det jag vill säga är att NASA just nu köper biljetter av ryssarna -
- för cirka 80 miljoner dollar styck?
Så, 250 000 dollar, -
- är förstås väldigt mycket pengar, men priset kommer att sjunka.
Ni har haft en del problem.
Ja, vi hade en olycka vid en testflygning...
Det är svårt med rymden.
Och det är inte lätt att korsa gränsen till rymden.
Vi lever i en värld där vi ser science fiction över hela planeten...
Och man tänker att rymdskepp åker runt överallt.
Men vi lever i ett spännande tillfälle i människans historia -
- när vi faktiskt öppnar gränsen till rymden för första gången.
Och det är jättesvårt.
Och ibland är det utmanande, -
- men man måste bara fortsätta kämpa på och...
Det spelar roll. Det kommer att bli en viktig del av vår framtid.
Mycket coolt. Chris -
- ni försöker väl tjäna pengar i rymden med?
Vi försöker expandera ekonomin till rymden -
- så att det finns fler anledningar till att skicka folk. Och...
För de av er som... Jag kan avslöja detta.
Dr Whitesides och jag har känt varandra i några år.
Vi har träffats på många rymdkonferenser.
Och Chris, du brukade köra rovers på Mars, va?
Ja, jag jobbade på Jet Propulsion Laboratory -
- och hade privilegiet att få arbeta med ett enastående team -
- på Spirit, Opportunity och Mars-landaren Phoenix.
Och Phoenix-landaren.
Nu är du med ett privat företag. Vad gör du där?
Vi vill i princip ha fler passagerare, -
- mindre bagage, och ett ställe att tanka ute i rymden.
Ett ställe att tanka.
Så, har de... bensinmackar ute i rymden?
Det finns alla resurser
- för bränsle i rymden. - Jaså?
Vi är intresserade av asteroider nära Jorden.
Kvarvarande objekt från solsystemets skapelse -
- som bara har svävat omkring i miljardtals år.
Och vi har lärt oss, bara under de senaste 20 åren, -
- att allt som vi behöver för att överleva och bygga saker med -
- och till och med för att tanka ett rymdskepp med finns på de objekten.
Hur skulle det fungera?
Jag flyger mitt rymdskepp -
- ditt, ditt, NASA:s, -
- och jag når en asteroid och säger: "Var hälsad, CP99Q", -
- eller något liknande.
Och vad händer sen?
På en kolbaserad asteroid, -
- vilket är något som faktiskt liknar en komet, -
- finns det massor av vatten och flyktiga ämnen.
- Saker som syre, väte... - Har kometsvansar vatten?
Kometsvansar har vatten. Solen värmer upp dem -
- och kokar bort materialet... Det är därför man ser kometer i himlen.
På många sätt har asteroider samma material.
Vi kan bärga det materialet.
Vi kanske kan smälta det och extrahera det.
Och man kan ha väte och syre, -
- de två ämnena som har varit bränsle åt alla rymdfärder i historien.
- Dr Thaller. - Ja.
Du har asteroiduppdrag.
Jag närvarade för uppskjutningen av OSIRIS-REx.
- Jag stod bredvid dig. - Och du talar ännu med mig.
Överraskande. Så akronymen är...
- Det är mycket som ingår i den akronymen. - Jag fick huvudledaren -
- att be om ursäkt till mig för det.
- Jag kan säga det om du vill. - Optical...
- Det är Origins - "Origins."
Spectral Interpretation Security Regolith Explorer.
Ja. OSIRIS-REx.
Ni utforskar en asteroid.
Tänker du jobba med Chris?
Just nu arbetar vi med parallella projekt.
Vetenskapen om att avgöra vad en asteroid består av...
Han talar till exempel om saker som vatten på asteroider.
Hur vet vi att det finns vatten på asteroider?
- Tack vare NASA. - Precis.
Ett antal uppdrag, inklusive uppdraget Dawn -
- som just nu är runt Ceres -
- har visat att det fanns en kryovulkan...
- Är Ceres en asteroid? - Ceres är den största asteroiden.
Den är närapå 1000 km tvärs över.
Det visar sig att det finns så mycket vatten och is under ytan -
- att det finns en isvulkan på den.
Så, vi avgör vad dessa asteroider är gjorda av.
Och vi arbetar med folk...
Allt som de upptäcker om asteroider, kan vi använda oss av.
Chris, vi har träffats några gånger, senaste gången i Seattle.
- Det var kul för dig. - Du går alltid runt...
- Har du meteoriter med dig? - Ja.
- Vad har du? - Vad har jag på mig?
Ja..?
Några saker.
Jag har alltid med mig något som är både vackert -
- och intressant, en järnmeteorit.
- Det kallas... - Den är...
- Den är ganska tung. - Tät.
Låt dr Whitesides ta en titt.
Vad som är intressant är inte bara att den är vacker, -
- men den är ett objekt från rymden.
Den här landade i Europa.
Och på grund av dess mönster -
- kallas den för Widmanstätten-mönstret, -
- uppkallat efter en stolt tysk för hundra år sedan.
Men när den kyldes ner i rymden får man detta mönstret.
Den har ingen riktning.
Det går åt alla håll och skapar detta vackra mönster.
- Därför... - Fibrerna växer sig långa.
De växer sig långsamt långa.
Det tog miljontals år för den att svalna.
Och det är så man vet att den inte kommer från jorden.
Det är fantastiskt.
Vad tänker ni göra för -
- att förhindra att vi träffas av en sån här?
Även en liten en kan väl innebära bekymmer?
Det är en av sakerna som uppdraget OSIRIS-REx -
- arbetar på nu.
En av bokstäverna i akronymen är för "säkerhet".
Om man vill oroa sig för saker,
- är detta något som är bra. - Absolut.
Hur många korsar Jordens omloppsbana?
Det är nog ett par som passerar omloppsbanan just nu.
Så, vi behöver ett rymdprogram bara för det.
Absolut.
Så, du vill gräva på asteroider, du vill skicka ut folk i rymden,
- du forskar om asteroider. - Absolut.
Tänker ni samarbeta eller...?
Konkurrerar ni?
- Det skulle jag säga att vi redan gör. - Ja.
Vad vi gör idag hade inte varit möjligt -
- utan 50 år av rymdutforskning. Och med billig tillgång till rymden nu -
- är detta något som kan gå från att vara myndighetsarbete -
- till att arbeta parallellt ett tag.
Och på samma sätt som alla industrier på jorden, -
- ska vi reda ut hur man skalar upp, expanderar och gör det till en marknad.
Det tycker vi är spännande.
Folk ser våra rymdskepp som något för människor -
- att ha kul på, och det ska de, det kommer att vara helt otroligt, -
- men det är även en plattform för experiment och teknologer -
- att skicka upp något i tyngdlöshet och något som de kan lära sig av, -
- att se ut genom fönstret, se månen och stjärnor och sådant.
Och att kunna göra det mycket billigare -
- än på andra sätt. Det är spännande att se det som en vetenskapsplattform.
Vad är bättre? Privat eller offentlig sektor?
Är den offentliga ineffektiv?
Samarbete, kompis.
Vi behöver dem i låg omloppsbana runt jorden.
Jag vill återigen skicka astronauter till rymdstationen -
- från amerikansk mark.
Dr Thaller, dr Whitesides, mr Lewicki.
Ni kommer att förändra världen.
Tack. Nu så går vi och räddar den.
Låt oss rädda världen med rymden.
Folk har fortfarande många frågor om rymdutforskning.
För att hjälpa oss svara på några av dem har vi vår vän som vi kallar -
- den elaka astronauten.
FRÅGA EN ASTRONAUT!
FRÅGA EN ELAK ASTRONAUT!
Okej, korkad.
Korkad.
"Vad skulle du säga till ett barn som vill växa upp till att vara som du?"
Jag skulle säga att du borde sänka förhoppningarna lite, grabben.
Du kommer aldrig att komma såhär långt.
"Hur tog du farväl till dina barn innan du åkte till rymden?"
Vet inte, har inte träffat dem än.
Pass.
"Vad gillar du mest med rymden?"
Det är nog den friska luften.
"Står det 'astronaut' på dina visitkort?"
Nej. Det står "massör med specialkunskaper".
"Hur kissar man i rymden?"
Den här kommer från Argentina.
"Varför ville du bli astronaut?" Låt mig se.
Jag ville komma långt bort från ungar som dig.
Den här kommer ända från Kina.
Sluta hacka och lämna tillbaka våra pengar.
"Tänker du på hur små vi är när du ser jorden från fjärran?"
Typ. Men låt mig visa dig något annat -
- som får dig att känna dig liten.
FRÅGA EN ELAK ASTRONAUT
Det var Joel McHale. Lysande.
Innan vi fortsätter...
Jag behöver bara en minut.
BILL BEHÖVER EN MINUT
Berätta hur du verkligen känner.
Ja, vi vill alla åka till Mars.
Vi vill skicka folk till Mars, för människor utforskar mycket fortare -
- än våra bästa robotar.
Men när vi tar oss till Mars -
- kommer vi inte att kolonisera -
- mer än vi har koloniserat Antarktis.
För, precis som på Antarktis, är det helt galet kallt på Mars.
Det finns ingen mat, -
- knappt något vatten och man kan inte andas.
Den tredje, grejen med att andas, -
- när man öppnar kabindörren, märker man det direkt.
Så, vi vill åka till Mars för att utforska och upptäcka saker -
- som ska förändra mänsklighetens historia.
Men, allt med måtta.
Vi kan ligga i omlopp år 2033, -
- vi kan landa några år senare, kanske till och med 2028.
Vem vet vad som kan hända?
De som lever idag ska få uppleva något -
- som mänskligheten aldrig fått uppleva. Så... låt oss åka till Mars.
BILL BEHÖVER EN MINUT
Tack. Ledsen för det.
Vi talar om rymden... Så, låt oss göra något kul.
Kom igen.
Kom med ut hit.
Rymden är kul.
Den är inspirerande.
Den tar fram det bästa i oss.
Vi har talat om värdet av rymdutforskning hela kvällen.
Men, icke att förglömma:
Rymden är så cool.
Vi får åka i raketer och studsa runt i tyngdlöshet.
Så, för att hjälpa oss att demonstrera hur coolt rymden är, -
- ge en applåd för Roman.
ROMAN FJÄRDEKLASSARE
Roman... Jag kom ut hit och såg att du hade
- satt upp en basketplan. - Det gjorde jag, Bill.
- Är detta din plan? - Den är min.
Och vad gör du här?
Jag vill spela en-mot-en med dig.
- Mot mig? - En-mot-en med dig.
- Här på din plan? - På min plan.
Publiken verkar peppade.
- Gillar du basket? - Ja.
- Är du en bra spelare, kan du dribbla? - Ja.
Har du ett favoritlag?
Mitt favoritlag är Los Angeles Clippers.
Clippers.
Los Angeles. För er som tittar från Papua Nya Guinea, -
- är vi i Los Angeles.
Så, han är ett Clippers-fan, så...
Vi ska bara sätta igång, vi ska spela.
Så, tror du att du kan dunka på mig?
Jag kan nog dunka på dig.
Jag tror att du kanske kan dunka på mig.
Så, vi säger såhär...
Jag var rädd för detta.
Jag bjöd in en vän till mig. Damer och herrar, -
- superstjärnan från NBA, Diamond Stone från Los Angeles Clippers.
- Tack för att du kom. - Inga problem.
Har du hört talas om Roman?
- Det har jag inte. - Han är kaxig.
Han dribblar med båda händerna och stilar...
Och säger att han ska dunka på mig.
Och jag kände efter och tänkte att jag inte vill ta den chansen.
Så, jag bad dig att komma hit.
Tror du att du kan dunka på honom?
Inte direkt.
- Det är ett bra svar. - För han är lång
- och du har sett honom spela. - Ja.
- Första året med Clippers? - Ja.
- Har du roligt? - Ja.
Jättebra.
Okej, detta är ett rymdprogram, det handlar om rymden.
Jag har en idé.
Vi befinner oss på jorden, du är en basketspelare från jorden.
Ja.
En stor del av publiken är från jorden, många av tittarna är jordlingar.
Men, vad vi ska göra -
- är att låta Roman spela som en person från månen.
Han ska befinna sig i månens gravitation.
Här.
1/81 av Jordens massa, en sjättedel av tyngdkraften.
Och sen ska han dunka på dig,
- på jordens gravitation. - Försök bara.
Det är så vi ska göra det. Han ska försöka.
MÅNHOPP
Såhär ska vi göra.
Ni två ska spela en-mot-en.
Ni måste börja med en koll.
Okej.
Jag studsade den som att... Jag är cool.
Okej.
Vänta lite. Skaka hand.
En schysst match här.
Okej, vi ska göra kollen. Nu så.
Kom ihåg, barn, rymden är jättecool.
Tack till mina gäster, Chris, Michelle och George.
Gå nu ut och rädda världen!
Undertexter: Tomas Lundholm